Az antropozofia -

keresztyén szemmel

Okkultizmus, antropozófia,

Waldorf-pedagógia

Dr. Lothar Gassmann

Függelék

A Waldorf-pedagógiáról

Vándor Péter

Az antropozófia -

keresztyén szemmel

Okkultizmus, antropozófia,

Waldorf-pedagógia

Dr. Lothar Gassmann

* * *

Függelék

A Waldorf-pedagógiáról

Vándor Péter

EVANGÉLIUMI KIADÓ

TARTALOMJEGYZÉK

2000 antropozófiai intézmény Németországban . 3

1. Aktuális helyzet 3

2. Az alapító . 5

3. A meghatározás 9

4. A megismerés útja 10

5. A világkép 16

6. Pedagógia, gyógyászat, mezőgazdaság,

művészet 23

7. Antropozófia és New Age . 30

* * *

A Waldorf-pedagógiáról 33

* * *

„Az antropozófia - keresztyén szemmel" eredeti

címe és kiadója: Die Antroposophie aus

christlicher Sicht; idea-Dokumentation, 2/93

Német kiadás

© Dr. Lothar Gassmann

Magyar kiadás

© Evangéliumi Kiadó és íratmisszió, 1999

ISBN 963 9012 94 7

A magyarországi jogok tulajdonosa és a kiadásért felel az

Evangéliumi Kiadó és íratmisszió

1066 Budapest, Ó utca 16.

Felelős szerkesztő: Vohmann Péter

2000 ANTROPOZOFIAI

INTÉZMÉNY NÉMETORSZÁGBAN

A Világnézeti Kérdésekkel Foglalkozó

Evangéliumi Központ jelentése

Stuttgart: Németországban több, mint 2000 in-

tézmény működik antropozófiai alapon - az óvo-

dától - a kertépítőkig. Ezt jelenti a Világnézeti

Kérdésekkel Foglalkozó Evangéliumi Központ

(EZW), az antropozófiai „Info 3 Kiadóvállalatéra

hivatkozva.

Az antropozófia Rudolf Steiner (1861-1925)

tanain alapszik, és összeegyeztetheteetlen a ke-

resztyén hittel. Az EZW jelentés szerint Németor-

szágban 320 (antropozófiai) Waldorf-óvoda, vala-

mint 125 szabad Waldorf- és Rudolf Steiner-is-

kola működik. Hét óvoda és iskola az új tarto-

mányokban (volt NDK) található. Ezek mellett

van nyolc kórház, 830 biológiai-dinamikus fold- és

kertművelő üzem. A jegyzék továbbá öregotthö-

nok, szanatóriumok, gyógypedagógiai intézetek,

szociálterápiai intézetek, szakmai képzést adó és

továbbképző intézmények, kultúrközpontok, fo-

lyóiratok és könyvkiadók címét is tartalmazza.

Az EZW adatai szerint az antropozófiai társa-

ságoknak az egész világon 47000-tagjuk van.

Ezek egyharmada Németországban él.

1. Aktuális helyzet

Az antropozófia terjedőben van. A biológiai-dina-

mikus földművelés, alternatív Weleda- és Wala-

gyógyászat, Waldorf-óvodák és Waldorf-iskolák

virágkorukat élik. Az „új szellemiségre" törekvők,

pl. a New Age mozgalom keretében, egyre na-

gyobb számban érdeklődnek az ezoterikus (ok-

kult) és antropozófiai irodalom iránt. A fennálló

társadalom alternatíváját kereső sok kritikusan

gondolkodó ember - pl. a zöldek - előtt feltárul-

nak Rudolf Steiner gondolatai „A társadalmi

szervezet hármas tagozódásáról" vagy „A kapita-

lizmuson és a kommunizmuson túli harmadik

út"-ról.

Emellett feltűnő, hogy még azok között is,

akik magukat „antropozófus"-nak nevezik, igen

sokan vannak, akik mindenkelőtt az antropozó-

fiai világépítmény gyümölcseit ismerik, gyökereit

azonban alig. A „félantropozófusok" népes serege

ez, amely mindent jónak talál mindaddig, amíg

meg nem tudja, mi rejlik mögötte. Mert csak az

tudja helyesen megítélni az egészet, aki ismeri

egy mozgalom gyökereit, hátterét (így a gyü-

mölcseit, az eredményeit is). A kettő egymástól el

nem választható.

Mivel egy Waldorf-iskola közelében laktam, és

kapcsolatban voltam zöldekkel és antropozófiai

körökkel, ezért én is több éven át a „félantropo-

zófusokhoz" tartoztam. Mindaddig, amíg nem

vettem magamnak a fáradságot, hogy eredetiben

elolvassam Rudolf Steiner írásait - mégpedig na-

gyon alaposan - több ezer oldalt. És akkor sze-

mem elé tárult egy bámulatra méltó világkép. Vi-

lágkép, amely az élő keresztyén hittel - amellyel

időközben Isten megajándékozott engem - össze-

egyeztethetetlen volt. Az antropozófiai iratok és

intézmények éveken át való tanulmányozásának

némely eredményét szeretném közreadni ebben

az írásomban. Vázolom Rudolf Steiner életútját,

megismerési útját és világnézetét, és annak ke-

resztyén szemmel való megítélését. Azután meg-

kísérlem megmutatni, milyen szerepet játszik az

antropozófia a New Age mozgalom keretén belül.

Ez a mozgalom azzal fenyeget, hogy megragadja

a magán-, a társadalmi, sőt az egyházi élet szá-

mos területét. Részletesebben, mint ahogy ezen

a helyen lehetőség van rá, foglalkoztam ezzel a

problémakörről a „New Age"-ről (Gassmann, L.:

„New Age - Jön az egységes világvallás?", Primo

- Evangéliumi Kiadó) és az „Okkultizmus"-ról

szóló könyveimben, valamint az „Antropozófia és

a Biblia" c. tanulmányomban.

2. Az alapító

Rudolf Steiner, az antropozófia alapítója, 1861-

1925-ig élt. Ki volt ez a férfi, akiről egyesek azt

mondják: „a legnagyobb emberi tettet vitte vég-

hez", és aki „megtanított minket megérteni Isten

legynagyobb tettét" - mások viszont „keresztyén-

ségen kívül álló lángész"-nek nevezik, „távol az

evangélium forrásától", amelyet „a lélek mélysé-

gében" kutat, és „megtalálja Lucifert"? Mi volt a

jellemzője?

„Életutam" c. önéletrajzában beszél Steiner

korai érzékjölötti tapasztalatokról amelyekkel ki-

vívta környezetének értetlenségét. Az uralkodó

materializmus teljesen ellenszenves volt számá-

ra, mert ellentmondásban állt az ő magasabb vi-

lággal kapcsolatos ismeretével. Mindenesetre ez

nem akadályozta meg abban, hogy materialista

és metafizikaellenes filozófusoktól, mint pl. Ernst

Haeckeltől és Friedrich Nietzschétól átvegyen bi-

zonyos nézeteket, amelyeket azután a maga ki-

bontakozó „szeUemtudomány"-ának „magasabb

szintjén" alkalmazzon.

így például Haeckel materialista monizmusát

(amely szerint minden egyetlen elvből - Haeckel-

nél az anyagból származik) átvette, és „szellemi",

„spirituális monizmussá" formálta (minden a

„szellemi"-ből származik). Ily módon terjesztette

ki szellemi síkra a biológiai-materialista evolúció

elképzelését. így csinált Friedrich Nietzsche

„Übermensch"-csé, illetve „magasabb rendű ter-

mészeti ember"-ré fokozódó emberéből „szellemi

ember"-ré fokozódó embert. És így - a hindu és

buddhista források mellett - elsősorban Nietz-

schének az „azonos visszatéréséivel kapcsolatos

nézetei adtak indítékot az ismételt földi életről, a

reinkarnációról szóló tanításához.

Mint Goethe természettudományos írásainak

kiadója, és a weimari Goethe-archívum munka-

társa, Steiner intenzíven foglalkozott ennek a

klasszikus írónak és költőnek természettudomá-

nyos és filozófiai gondolatkincsével, hiszen a ma-

ga idejében ezen a területen Goethe jóval keve-

sebb elismerést kapott, mint költői munkásságá-

ért. Kant számára a gondolkodás azt jelenti,

hogy a jelenségeket elvont szintre lehozni és így

elemezni, Goethe számára viszont a gondolkodás

azt jelentette: fölemelkedni a jelenségek magas-

latára, hogy bennük lakhassunk. És így a jelen-

ségekbe, és a mögöttük álló egyetlen ideába való

intuitív (ösztönösen megérző) elmerülés által ^

keletkezik az ismeret. Itt találkozunk a hindu vi-

lágképpel, az Atman és Brahman, mikro- és

6

makrokozmosz, egyéni lélek (individuális én) és

világiélek kölcsönhatásával, amelyek misztikus

elmélyülés által eggyé válnak. Mindenekelőtt Pla-

tónon keresztül hatolt be ez a gondolkodás a

nyugati filozófiába.

Goethe továbbá kifejtette egy „ösnövény"-nek,

mint érzékfölötti lénynek az elképzelését, amely

mint fölérendelt idea, minden érzékelhető nö-

vényrendet magában foglal. Minden egyes nö-

vény, minden egyes jelenség csupán a mögötte

álló ősalak metamorfózisa (átváltozása). Szellem

és anyag egy egységet képez, amelyben a szellem

a meghatározó elv. Steiner átvette ezeket az el-

képzeléseket, és továbbfejlesztette őket, de

Goethétől eltérően nem állt meg a növénynél, ha-

nem föltételezett az ember, sőt az egész kozmosz

számára egy ősideát, amelyet az evolúciós fejlő-

dés útján a maga tisztaságában kell elérni. A je-

lenlegi, érzékileg tudomásul vehető, látható em-

ber csupán átmeneti fokozat a szellemi ember

felé vezető hosszú úton. Az emberrel együtt az

egész kozmosz is egy roppant hosszú ideig tartó

folyamaton át a maga „szellemivé válása" felé

tart

Ateozófía a Goethe által felvetett eszmék foly-

tatása és kiformálása. 1900 körül Steiner csatla-

kozott a Teozófiai Társasághoz, és hamarosan -

második felesége, Marié von Siverstől támogatva

- a német szekció főtitkára lett. A Teozófiai Tár-

saság - amelyet 1875-ben egy spiritiszta médi-

um, Heléna Petrovna Blavatsky alapított - a

gnosztikus és ezoterikus (okkult) tanok tarka ke-

verékét vallotta, amelyekről állítólag érzékfölötti

módon „kapott kijelentést". Steiner ezek közül

egyesektől belsőleg távol tartotta magát, és - sa-

ját szavai szerint - csak „saját kutató látásának"

eseményeit tárta elő ennek a társaságnak a ke-

retei között. De ha összevetjük Steiner „titkos tu-

dományát" Blavatsky „titkos tanával", akkor lát-

juk, hogy sok részletet átvett Blavatsky írásaiból,

mint pl. az ember lényeges tagjaira, a világ kelet-

kezésére és az evolúcióra vonatkozókat

Természetesen voltak eltérések is, amelyek

azután Steinemek a Teozófiai Társaságból való

kiválásához, és saját Antropozófiai Társaságának

megalapításához vezettek az 1913. esztendőben.

A szakítás fő okául Steiner a teozófusoknál a se-

kélyes spiritiszta jelenségek felülkerekedését, va-

lamint a Nemzetközi Teozófiai Társaság elnöknő-

je, Annié Besant által propagált állítólag testet

öltött világmegváltót vagy „Krisztust", az indiai

Krishnamurtit adta meg. Steiner a közönséges

spiritizmust elvetette, mint az érzékfolötü világ-

gal való kapcsolat időszerűtlen formáját. Szerinte

ez az „érzelmi lélek" elmúlt korszkához tartozik,

most azonban már elkezdődött a „tudatos lélek"

korszaka, amelyben az érzékfolöttivel való kap-

csolatfelvétel a tudat, a logikus gondolkodás be-

vonásával és a szigorú fegyelem útján megy vég-

be. Steiner továbbá kifejlesztett egy saját kriszto-

lógiát (tulajdonképpen krisztozófíát). J\. Krisztus-

nak" - ahogyan mondotta - központibb szerepet

tulajdonított, mint amilyen az elsősorban keleti -

brahmanizmustól és buddhizmustól meghatáro-

zott - teozófiai rendszerekben volt. Az éteri (ér-

zékfölötti) látásról szóló tanításával elutasította

egy Krisztus test szerinti visszajövetelét

8

3. A meghatározás

„Teozófia" azt jelenti: „isteni bölcsesség", „antro-

pozófia" pedig azt jelenti: „emberi bölcsesség".

Ezzel máris világosan kitűnik a hangsúlyeltoló-

dás. Bár - ahogyan R. Frieling írja - az antropo-

zófiában nem lehet az istenit és az emberit egy-

más ellen kijátszani. És mégis most a központba

„egy új lépés az embernek a saját lénye felől való

tudatosodásában" - egyfajta magasabb rendű

humanizmus" kerűL

így adódik az antropozófiának két klasszikus

definíciója. A nyilvánosságnak szánt meghatáro-

zás így hangzik: „Az antropozófia olyan ismeret,

amelyet az emberben a felsőbbrendű én (Selbst)

hoz elő." A beavatottaknak szánt meghatározás

pedig így van: „Az antropozófia a megismerésnek

az az útja, amely az ember lényében levő szel-

lemit el akarja vezetni a világmindenség szellemi

részéhez."

Az antropozófia tehát nem akart dogma- vagy

tanrendszer lenni, hanem a megismerés egyik

útja. És ezt a megismerést úgy akarja elérni,

hogy az egyén, a mikrokozmosz összeolvadjon a

világmindenséggel, a makrokozmosszal. De im-

már nem a középkori dogmatikus misztika (egy-

házi tanítás) és érzések útján (ez megfelel a túl-

haladott érzelmi lélek-korszaknak), hanem az én

szabadságának és a tudattágításnak újkori útján

(ez megfelel a tudatos-lélek korszakának). Ho-

gyan fest a megismerésnek ez az útja?

9

4. A megismerés útja

Az antropozófiai megismerés útján járni azt je-

lenti: látnoki-okkult erőkhöz nyúlni. Kimerítően

írja ezt le Steiner „Teozófia", „A titkos tudomány

körvonalai" és „Hogyan jutunk a felsőbb világok

ismereteihez?" c. könyveiben, itt csak röviden

vázoljuk. Előre bocsátom, hogy ez veszélyes út,

még akkor is, ha figyelembe vesszük Steiner „El-

ővigyázatossági intézkedéseit." Aki ezen jár, sö-

tét, sátáni kötelékekbe jut. Ezt világosan ki kell

mondanunk.

A cél ugyanaz, mint más okkult rend-

szereknél, mint pl. a jóga útján, a gnosztikus

úton, vagy pedig a rózsakeresztes meditációnál.

Az embernek meg kell teremtenie önmagában az

előfeltételeket ahhoz, hogy az érzékfölötti „szel-

lemi világ", ill. a szellemvilág beleáramolhassék.

Ehhez egyre inkább ki kell kapcsolnia a külső

érzékelést, és gondolatait, akaratát és érzéseit az

érzékfölötti realitásokra kell összpontosítania.

Steiner erre a célra a következő fokozatokat ké-

pezte ki: ■

1. „Á szeUerntiidomány" tanulmányozása:

Mindenekelőtt Steiner könyveinek „előítélettől

mentes" olvasása. Három dolgot kell elérni:

1. A gondolati képzés az antropozófia területé-

re,

2. lényünk átformálása önmagunk belehelye-

zése által a felkínált tananyagba,

3. etikai képzés, hogy az etikai fejlődés lépést

tudjon tartani az érzékfolötti titkok feltárulásával

- tehát képzés, ahogy mondják, a hazugság, fan-

táziálás és fekete mágia ellen.

10

2. Imagináció, elképzelés (a latin imago = kép

szóból): Miközben a lélek jelképes, szimbolikus

elképzeléseknek, szavaknak, formuláknak vagy

érzéseknek adja át magát, el kell szakadnia az

anyagi világtól. Ismerjük ezt az eljárást a hindu

meditációs és mantra-technikából (a mantrák

mágikus szavak, szótagok). Bekövetkezik az „el-

merülés magasabb fokú éberséggel." Az ember

ilyenkor „teljes tudatossága mellett két énre

bomlik". Ki kell „oltania magát". Ez a harmadik

fokozat előfeltétele.

3. Inspiráció (a latin inspiratio = belehelés

szóból): Az anyagtól történt eloldódás után külső

képekre és szimbólumokra nincs többé szükség.

Fölemelkedünk egy „rejtett írás" elolvasásáig, és

az érzékelhetőségtől mentes gondolkodásig. Az

ember eljut a „belső hallás"-hoz. A felsőbbrendű

én kapcsolatba kerül olyan szellemekkel, ame-

lyek benne gondolkodnak, és az ő „asztráltestén"

(csillagtest) dolgoznak. Mindez az érzékfölötti ér-

zékelő szervek, az ún. „lótuszvirágok" kifejleszté-

se útján történik, amelyeket szintén a hinduiz-

musból ismerünk.

4. Intuíció (a latin „intueri" = szemlélődni): Míg

az inspiráció azt jelentette, hogy kapcsolatba ke-

rül az ember a szellemvilággal, addig az intuició

azt jelenti: „vele teljesen eggyé lenni, belsősége-

sen egyesülni" - s ez a további fokozat az érzék-

fölötti megismerés útján. A szellemi világ jelensé-

geit és összefüggéseit immár belülről értjük meg.

Az ember mintegy egy szellemi lény szemével

szemléli őket.

11

A következőkben jön „a mikrokozmosz és a

makrokozmosz egymáshoz való viszonyának is-

merete" (a hindu Atman és Brahman), majd a

„makrokozmosszal való eggyélétel", és „az előző

megtapasztalások lelki alaphangulatként való át-

élése". Ezek a fokozatok nem következnek szük-

ségképpen ilyen sorrendben, hanem átjárhatják

egymást.

El kell ismernünk, hogy Steiner óv az ala-

csonyrendű médiumizmustól (spiritizmustól) és

a gondolkodás kiiktatásával járó közönséges lát-

nokságtól. Ezeket egy letűnt szellemi korszak (az

érzelmi lélek) útjainak tekinti. De Steiner útja

vajon annyira más? Nem kell-e már az első foko-

zatban kiiktatni a gondolkodást, amikor a stei-

neri iratok „előítélettől mentes" olvasását követe-

lik meg - és ezáltal teljes kitárulkozást az antro-

pozófíai tanok előtt? Aki ezen az úton elindul, és

megnyitja önmagát ezeknek a tanoknak, az már

bent van a steineri rendszerben, és többé képte-

len azt kívülállóként kritikailag megítélni. Ez az

egész további út az elszemélytelenedést (a sze-

mélyiség feloldódását) és a kritikai gondolkodás

kiiktatását, a „két én" keletkezését, önmaga „ki-

oltását", és a „magasabb világok" beáramlását

szolgálja. Ami itt történik, azt lélektanilag skizof-

réniának nevezik (személyiséghasadás), amely a

valóságérzék elvesztésével jár. Teológiailag nézve

pedig nem más, mint a személyiség megnyitása

a démoni hatalmak előtt.

A steineri rendszer auioriier (tekintélyelvű) jel-

legű hitrendszer. Az alapítóba, annak megisme-

rési útjába és látásaiba vetett hiten áll vagy bu-

kik az egész. Ha Steiner tévedett, akkor az egész

12

antropozófiai rendszer (beleértve a pedagógiáról,

gyógyászatról, mezőgazdaságról, művészetről és

politikáról alkotott sajátos antropozófiai gondola-

tokat) kártyavárként omlik össze. Mivel Steiner a

„magasabb világok" ismeretére támaszkodik,

ezért a kritikának - a döntő kritikának - már a

megismerés útjával kell elkezdődnie.

Minden tudományos megismerés útja a felül-

vizsgálat és az ismételhetőség. De Steiner megis-

merési útját mindeddig - rajta kívül - még senki

sem járta végig. Egyértelműen és világosán: Még

senki nem szemlélte Steiner szellemvilágát úgy,

ahogy azt ő leírja.

Rittelmeyer - szintén Steiner-tanítvány - ma-

ga is elismeri:

- Steiner túl kevés tanácsot adott a maga-

sabb ismeret szerveinek kifejlesztésére.

- Az emberek „távolról sem jutottak el odá-

ig, hogy Steiner valamennyi kutatását fe-

lül tudják vizsgálni".

- Ugyanakkor „nem kevesen" vannak köztük,

akiknek voltak „kezdeti tapasztalataik".

Ezek a gyakorlatból származó hiányos „ta-

pasztalatok" semmiképpen nem jelenthetik egy

tudomány (aminek az antropozófia tartja magát)

biztos alapját. Érdekes, hogy Steinernek erre is

kész magyarázata van: Azok az emberek, akik

nem tudnak magasabb ismeretekre eljutni, ko-

rábbi testetöltésükben nem fejlesztették ki ehhez

a képességeiket. Ha ez megtörtént volna, akkor

nekik is ugyanolyan látásaik lennének, mint ma-

gának Steinemek.

13

Mi történik itt? Az újra testetöltés vagy rein-

karnáció az antropozófiai rendszerbe beépített

tanítás, amelyet elő kell venni ahhoz, hogy az

antropozófiai rendszert megmentse. Ez az érvelés

képtelenség. Önmagába visszatérő kör, Klasszi-

kus példája a circulus vitiosusnak (körben forgó

bizonyítás).

Az elmondottak alapján tehát az antropozófia

nem tudomány. Ez természetesen nem zár ki

egyes ismereteket. Bibliai nézőpontból mindene-

setre világosan kell látnunk, hogy ezek nem Is-

tentől, tehát nem „mintegy felülről lefelé" - kije-

lentett ismeretek. Ellenkezőleg, ezek olyan isme-

retek, amelyek az ember bűnös törekvéséből

származnak, hogy önmaga felfokozása és öniste-

nítése által - „alulról fölfelé" többet akar tudni.

Ilyen elbizakodottságra nem Isten, hanem a kí-

gyó biztat, amely felkínálja az embernek: „Olya-

nok lesztek, mint az Isten: tudni fogjátok, mi a

jó és mi a rossz" (lMóz 3,5). Érdekes, hogy Stei-

ner pozitívnak látja ezt a mondatot. A keresztyén

ember azonban fölismeri benne a Sátán megté-

vesztő művészetét. És ezt tudnunk kell a későb-

biek során is, amikor szemügyre vesszük a stei-

neri rendszer némely eredményét.

Rittelmeyer egyébként azt mondta Steinerről,

hogy „közvetlenül a látnokok fölött áll, mégpedig

egy teljes spirálfordulattal följebb." Keresztyén

szempontból ez nem jelent elvi különbséget.

Mint sok más látnok, pl. a teozófusoknál, úgy

Steiner is az Akasha-krónikából olvassa le a jö-

vendőt, ebből a titokzatos éteri krónikából,

amely valahol az ég és föld között lebeg, és

amelyben - állítólag - fel van jegyezve a múlt, a

14

jelen és a jövő minden eseménye. Ez a hinduiz-

musból levezetett világemlékezet, amelybe a me-

ditáló a makrokozmosszal való egyesülés útján

akar behatolni. Természetesen - Steiner így

igyekszik biztosítani magát - a múltról szóló in-

formációkhoz sokkal könnyebb hozzájutni, mint

információkhoz a jövőről - és a múltról szóló ki-

jelentésekhez is annál könnyebben, minél távo-

labbi múltból valók. És ezzel az ellenőrizhetet-

lenség területére menekül.

Annak érdekében, hogy megtudjon valamit a

múltból, Steiner az Akasha-krónika se^tségével

az akkor éltek lelke felé tapogatózik. Például Ca-

esar csatáit állítólag Caesar lelkületével éli át,

Jézus életútjának eseményeit pedig a tanítvá-

nyok leikével - pünkösdtől kezdve. Ez pedig nem

más, mint az okkultizmusból jól ismert jelenség,

a halottak szellemének megkérdezése, a spiritiz-

mus, még ha magasabb, „tudományosnak" álcá-

zott szinten is. Az efféle praktikák azonban „utá-

latosak" Isten előtt (5Móz 18,9 kk.).

Steiner azt állítja, hogy ily módon az ember

függetlenítheti magát a „külső forrásoktól" (pl. a

bibliai könyvektől). Azután viszont elismeri, hogy

csak egy bizonyos határig tud eljutni, amely mö-

gött minden elmosódik. Mindenesetre meg kell

állapítanunk, hogy az Akasha-olvasás eredmé-

nyei nemcsak a történettudomány részéről való

igazolás alól vonják ki magukat, és hoggy több-

nyire ellentmondanak a Biblia szövegének is, ha-

nem a látnokok egymás között igen gyakran

homlokegyenest ellenkező eredményekhez jut-

nak. Gondoljunk csak arra a harcra, amely Stei-

ner és a teozófusok között kitört a különböző

15

Krisztus-értelmezések miatt. És mind a teozófu-

sok, mind az antropozófusok azt állítják, hogy az

Akasha-krónikát olvassák!

Az Akasha-krónika olvasása, amely tisztán

szubjektív-spekulatív jellegű, az egész antropozó-

fiai világnézet alapja. Lássuk ezt most alapvoná-

saiban, és irányítsuk figyelmünket elsősorban a

Krisztus-értelmezésére.

5. A világkép

A jelenlegi embert Steiner négy testre tagolja:

van fizikai (anyagi) teste; éteri teste (érzékfölötti

formájú vagy életteste); asztrálteste (érzékfölötti

„csillag"- vagy tudatteste, amely alvás idején, és

a halál és a születés között a világmindenségben

tartózkodik); és „én"-je (emlékezetteste). A jövő-

ben az ember az újra testetöltések (reinkarnáci-

ók) és a sorstörvény (karma) folyamatában to-

vább fejlődik a „szellemi én" és „életszellem" fo-

kozatain keresztül a „szellemi ember" fokozatá-

ba. A hét fejlődési fok hét világkorszakban követ-

kezik be, amelyeket különböző égitestekről ne-

veznek el. A történelem az evolúció (az anyag to-

vábbfejlődése) és involució (a láthatatlan világok-

ból való szellemi elv beletöltése) váltakozásában

játszódik le. Közben azonban fejlődésre kerül sor

fölszálló körök formájában. Itt jelenik meg a spi-

rál, mint a keleti-ciklikus (kör formájú) és nyu-

gati teleológiai (cél felé törő) történelmi gondolko-

zás kapcsolatának képe.

Ezt a fejlődést megzavarta az, amikor az em-

ber túl korán - ti. énjének kifejlődése előtt - sza-

badságra és Istenhez való hasonlatosságra töre-

kedett. Már korábban is - és itt lépnek szinre az

16

antropozófia „magasabb szellemvüágaT - fellá-

zadtak a fejlődésben visszamaradt holdlények a

jóságos, életadó naplények ellen, és ezeknek a

szellemeknek a harca következtében támadt a

szakítás az égitestek között. A lázadó holdlények

az ember asztraáltestébe (aki először csak aszt-

ráltestből, éteri testből és láthatatlan anyagi test-

ből állt) szenvedélyeket, ösztönöket és kívánsá-

gokat öntöttek. Ezt a folyamatot Steiner „Lucifer-

eseménynek" nevezi, és azonosítja az 1 Mózes 3-

ban leírtakkal.

„Olyanok lesztek, mint az Isten" (lMóz 3,5);

ha ez a mondat később - az én-hez irányítva -

hangzott volna el, és úgy követték volna, akkor

nyugodtan folytatódott volna tovább az ember-

nek szellemi emberré való fejlődése. így azonban,

mivel az asztráltesthez szólt, az egész fejlődés

felborult Az ember a tervezetthez képest mélyeb-

ben kötődött bele az anyagba, és Ahriman, mint

a fölényesen szellemi Lucifer szöges ellentéte, be-

beszéli neki, hogy nincs más, mint anyag. Az

anyagi test láthatóvá lett. Belépett a világba az

önzés, betegség, hazugság és a gonosz lehetősé-

ge.

„A Krisztus "-nak - Steiner csaknem mindig

határozott névelővel használja ezt a nevet - kell

ismét megszüntetnie ezt az anyaghoz kötöttsé-

get, és bevezetnie az ember és a kozmosz újra

szellemivé lételét. Ki ez „a Krisztus" antropozófiai

értelmezés szerint? Ó a „Logosz" (az Ige), „a hat

Elohim összessége (az istenek, többes számban),

akik a nappal egyesültek, akik tehát a földet

szellemileg megajándékozzák adományaikkal."

Tőlük vált el Jahve, mint hetedik Elohim (Isten),

17

mint a holdszellemek ura, amelyek mint megke-

ményítő, fejlődést gátló elvek tevékenykednek. Itt

találunk Steinernél jelentős egybehangzást az

antik természetmitológiákkal (természeti mon-

dákkal), a (marcionita) Jahvétől és Krisztustól

való elszakadással, és általában politeista elkép-

zelésekkel. Mindezeken túl az antropozófia kép-

viseli a szinkretizmus (vallások összeelegyítése) -

történetileg terjedt - fajtáját. Mert ami bizonyos

magasztos napból való lény, aki mint „a Krisz-

tus" „Jézusban" lesz testté, a vallástörténet so-

rán már korábban is felhasznált más alakokat,

mint „burkot", hogy fényes impulzusokat (ösz-

tönzéseket) adjon az emberiség történetének:

Vishva-Karman az indiaiaknál, Ahura-Mazda a

perzsáknál, „a Vagyok" és az elemek a héberek-

nél, a misztériumokba beavatottak a görögöknél

és a rómaiaknál - voltak ilyenek.

A Krisztusnak Jézusban történt testté létele

minden más testté létei tetőpontja és lezárása,

mert általa beárad az emberiségbe az újra szel-

lemivé létei és továbbfejlődés döntő impulzusa.

Valamennyi korábbi testté létei eredménye itt fo-

lyik össze. Mivel egyetlen személyiség képtelen

befogadni ezt a bőséget (szétfeszítené fizikai testi

voltát), ezért kezdetben két Jézus-gyermek volt

az egyes testek kiképzésére, mégpedig egy, aki az

indiai Buddha-, és egy, aki a perzsa Zarathust-

ra-áramlatot testesíti- meg. Tizenkét évesen elér-

ték a szükséges érettséget. Mindkét fiú egy sze-

mélyiségbe folyt össze, miközben az egyiknek a

fizikai teste meghalt.

A Jordánban történt keresztelés alkalmával a

Zarathustra-én elhagyja a Jézustestet, és belép a

18

Krisztus-én, a Krisztus-napszellem - amelyet a

galamb jelképez. Ez a Krisztus lesz azután az

„én" hirdetője, amelyet „Küriosz"-nak („úr") is ne-

veznek. Az ember találja meg „Istent önmagá-

ban", és ezáltal emelkedjék fel igazi „Én-ember-

ségre", a szellemi élet szabadságára és az önren-

delkezésre. Krisztus prédikációja által következik

be az én tudatossá tétele, gyógyulásai által az én

feltámasztása az emberben.

Az antropozófia az ÉN kultusza. Bizonyos ige-

helyeket, mint pl. a Galata 2,19-20-at („...többé

tehát nem én élek, hanem Krisztus él bennem")

úgy értelmezik át, hogy bár az alsóbbrendű

énem meghalt, de Krisztus, mint magasabb ren-

dű énem feltámadt. Sőt, az ÉN (németül ICH) szó

betűit - talán Rittelmeyer „Krisztus" c. írásában

- Jézus Krisztus neve rövidítésének tekintik.

Krisztus náluk immár nem valóságos, személyes

partner, hanem bizonyos mértékig az ember ré-

sze. Ezzel azonban elérik az ember önistenítésé-

nek csúcspontját

Antropozófiai értelmezés szerint maga a Krisz-

tus ad ösztönzést az ember és a kozmosz öniste-

nítésére, önértékelésének felfokozására, újra

szellemivé tételére és fejlesztésére - mégpedig a

„Golgota misztériuma" által. Itt Steiner szerint

olyan központi jelentőségű esemény történik,

amelyről a bibliai szerzők mindenesetre így nem

írnak: a Megfeszített vére a földbe hullt volna, és

ezzel döntő impulzust adott a föld szellemivé vá-

lására. A Megfeszített vérében ugyanis „napener-

gia" lakott, amely a föld auráját (láthatatlan bur-

kát) megváltoztatta, és így utat készített az egy-

mástól elszakadt égitestek, a nap, a hold és a

19

föld újraegyesüléséhez. Krisztus, „a Napszellem",

a „fold szellemévé" lett.

Ezzel a vér kiömlését Jézus kereszthalálakor

döntő impulzusnak tekinti az evolúció továbbha-

ladására nézve, mint valami, a természet tör-

vényei szerinti folyamatot. Ahogyan itt, úgy má-

sutt is gyakran használ Steiner természetből vett

fogalmakat a szellemi tények magyarázatánál. A

vér hatását itt kémiai folyamathoz hasonlítja,

amikor két elem (itt nap- és folderő) egyesül. Ez

magyarázza meg azt is, miért lakott még a vér-

ben Krisztus ereje, jóllehet Steiner szerint a ke-

resztrefeszítésnél a Krisztus már egyáltalában

nem volt Jézus testében. A Krisztusnak Jézussal

való időleges egyesülése alakította át a vért. Ez-

zel szemben már a Gecsemáné-kertben a Krisz-

tus-én egyre inkább távozóban volt a Jézus-test-

ből, amire Steiner szerint Jézus véres verejtéke,

végül pedig a mezítelenül elmenekülő ifjú (Mk

14,51-52) utal, aki a Krisztusnak felel meg.

A bibliai kijelentés szerint azonban Jézus

Krisztus az élő, személyes Isten Fia. Jézus Krisz-

tus az Atyához vezető egyetlen és igaz út, aki he-

lyettes halálával a Golgotán véghezvitte a bű-

nünkből való tökéletes megváltást és szabadí-

tást, és aki feltámadása erejénél fogva minden

embernek örök életet kínál, aki benne hisz. Stei-

nemél viszont, aki Jézust és Krisztust elválasztja

egymástól, és „Krisztusiból (a Bibliában méltó-

ságotjelentő cím) „elv"-et csinál, a vérnek földdel

való érintkezéséből kozmikus impulzus keletke-

zik az evolúció továbbvitelére. Ez pedig két telje-

sen különböző világ. A bibliai kijelentés szembe-

száll az emberi-okkult spekulációval, amely

20

nemcsak bibliaellenes, hanem ráadásul ízléste-

len és istenkáromló is.

A Steiner-féle Krisztus nem ajándékoz meg-

váltást, hanem - szerintük „fontos" - impulzust

az önmegváltásra, a továbblépésre az evolúciós

folyamatban testetöltéseken át, és a jó cseleke-

detek felhalmozására. A pogány reinkamációs és

karmatanokat átviszi a Bibliára, a cselekedetek-

ből való megigazulás régi, túlhaladott útjára lép

- a goethei mottó szerint: „Aki szüntelenül és

buzgón fáradozik, azt meg tudjuk váltani." Ezzel

azonban elárulják az evangéliumot, a bűnös

megváltásáról szóló örömhírt.

Az egykori antropozófus, Christiane Gratenau

írja „Rudolf Steinertől Jézus Krisztusig" c. köny-

vében (Primo-Evangéliumi Kiadó): „Mennyi vét-

ket kellene csupán ebből az életből az elkövetke-

zendőben levezekelnem! Remélhetem-e egyálta-

lán, hogy inkarnációimnak egyszer majd vége

szakad?" (76-77. o.). Azután részt vett egy ke-

resztyén konferencián, ahol megállapította:

„Megértettem, hogy csakis úgy nézhetek szembe

őszintén és becsületesen bűneimmel, ha tudom,

hogy van számomra bocsánat, mégpedig valóban

megtapasztalható, a bűn terhét eltávolító szaba-

dítás, bűnbocsánat (79. o.). Végre megértettem,

mit jelent: Jézus Krisztus azért halt meg a ke-

reszten, hogy bűneink bocsánatot nyerjenek"

(80. o.).

Hasonló dolgot közöl az időközben elhunyt

Heidemaria Backhaus: ő éveken át Rudolf Stei-

ner legszorosabb tanítványi köréhez tartozott, és

tanítványa lett szinte az első órától fogva. Egyik

1960-ban tartott előadásában elmondta: „Az em-

21

bérnek ez a sajátságos (antropozófikus) önmeg-

váltása egyre elviselhetetienebb lett számomra.

Ebben a világban valóban már lélegezni sem

tudtam. Bámulatos, hogy a szó legmélyebb értel-

mében mennyire kiszolgáltatott tud lenni az em-

ber ebben az antropozófiai világban... Végre

azonban kiszabadultam, mert bensőmben elha-

tároztam, hogy teljesen elszakadok tőlük. Egy

napon kinyitottam ezeket az ajtókat, és kimen-

tem ebből a bámulatos birodalomból, és már va-

lóban csak egyet akartam: .Istenem, vedd el tő-

lem ezt az egészet! Add, hogy ne akarjak más

lenni, mint a Te gyermeked!' És akkor - csodála-

tosképpen - nem zuhantam bele semmiféle

mélységbe, hanem először és újra Isten közelé-

ben voltam. Ez kegyelem. Ez az, amit csak a ke-

gyelem szóval jellemezhetek, hogy nem vesztem

el, hanem egyszerre újra és közvetlenül folemel-

tettem."

Heidemaria Backhaus így folytatja: „Egyszerre

világossá vált előttem, hogy valóban csak a Fiú

által láthatjuk meg az Atyát, akihez közvetlenül

odajárulhatunk, nem pedig csak az inkarnációk

(testet öltések) sorozatán át, nemcsak valami na-

gyon magasra fejlődött érzékek által, és nem a

lehető legnagyobb erőfeszítések árán. Nem, mert

ma van az Úr napja, ma jöhetsz, úgy, amint

vagy." .

Foglaljuk most össze röviden válaszunkat az

antropozófiai tanításokra, a bibliai-reformációi

alaptételek szerint:

1. Egyedül Jézus Krisztus az Isten élő Fia, Ó

valóságos Isten és valóságos ember, Megváltó és

Úr. Aki más hatalmakat állít Jézus Krisztus fölé

22

vagy mellé, vagy aki más Krisztust hirdet, mint a

Biblia, az antikrisztust hirdet (Mt 24,24).

2. Egyedid a Szentírás, a Biblia Istennek hoz-

zánk szóló érvényes, mindenre elégséges és az

üdvösséghez szükséges kijelentése. Nincs szük-

ségünk „magasabb világok ismeretére", sem pe-

dig „Akasha-krőnikára". Aki olyan „szellemi igaz-

ságokat" akar hirdetni, amelyek túlmennek a

Szentíráson, vagy ellentmondásban vannak a

Szentírás egészével és szavainak értelmével -

mint ahogy ezt az antropozófusok teszik -, az

más-evangéliumot, anti-evangéliumot hirdet (Gal

1,6).

3. EgyedüL a kegyelem a kiút a bűn valóságo-

san létező és szolgává tevő hatalmából, - nem

pedig egy meghamisított krisztus spekulatív evo-

lúciós impulzusa, amely az embert önmegváltás-

ra sarkallja - és ezzel kétségbeesésbe hajszolja

(Róm 3,23).

4. EgyedüL a hit, mint Jézus Krisztus keresz-

ten elvégzett engesztelő áldozatának gyermeki bi-

zalommal való elfogadása teszi hathatóssá a ke-

gyelmet a keresztyének életében, és munkálja a

megváltást - nem pedig a gnosztikus példakép

utáni spekulatív ismereti vágyakozás, amely az

ember önmegnövelését szolgálja, és Istent félre

akarja állítani (Róm 3,28).

Összefoglalva: Az antropozójvai világnézet és a

keresztyén hit összeegyeztethetetlen.

6. Pedagógia, gyógyászat,

mezőgazdaság, művészet

Egyesek most talán azt kérdezik: Nem csinálnak

az antropozófusok sok jó dolgot is? Nos, ez vitat-

23

hatatlan. Mindenesetre nem tehetjük, hogy cse-

lekedeteik indítékai felől ne tudakozódjunk. És

akkor kiderül, hogy az antropozófiai tan mögött

a karma-gondolat áll a háttérben, tehát az a tö-

rekvés, hogy magunkat jó cselekedetek által mi

magunk váltsuk meg. Ez pedig - ahogyan kimu-

tattuk - kiáltó ellentétben van a megváltásról

szóló evangéliummal.

De azért a jó cselekedetek természetesen jó

cselekedetek maradnak. Legalábbis az ember

szemében, ami azonban távolról sem jelenti azt,

hogy az Isten szemében is jók. Isten szemében

csak az a jó, ami az Ő akaratával egybehangzóan

történik. Ha pedig valaki a cselekedetei által ön-

magát akarja megváltani, akkor meglehet, hogy

ezek a cselekedetek Isten szemében nem jók.

Egyetemes érvényű igazság, hogy Isten - és egye-

dül Isten - belelát az egyes ember szívébe, és is-

meri mind az olvasó, mind az én indítékaimat.

Az antropozófiai tant megítélhetjük, de nem az

egyes antropozófusokat (Mt 7,1).

Természetesen megmutatkozik az, hogy nincs

gyümölcs gyökér nélkül. Azaz: az antropozófiai

pedagógia, gyógyászat, mezőgazdaság, művészet

és minden egyéb antropozófiai aktivitás magán

viseli a steineri világnézet, a steineri okkultiz-

mus bélyegét, és át meg át van hatva azzal.

A pedagógiában például a steineri emberkép

határozza meg, hogy mit és mikor tanítsanak. A

négy-test-tan szerint a tanítást hétéves ritmu-

sokra osztják fel. A tanító adjon a gyermeknek

„inkarnációs segítséget". Az embert az evolucio-

nizmus és optimista humanizmus bibliaellenes

ideológiája értelmében tökéletesedésre képesnek

24

és természettől fogva jónak tartják. A bibliai tör-

téneteket - valláselegyítő módon - a mesék,

mondák és mítoszok mellett tárgyalják.

Az iskoláik hétköznapjait - legalábbis rejtve -

az antropozófiai fogalmak, praktikák, tanítási

tartalmak (pl. az euritmia) és építési stílusok

alakítják. A gyermekeket folyamatosan meghív-

ják az antropozófiai társaság rendezvényeire, és

az antropozófiai jellegű „keresztyén" közösségek

beavatási szertartásaira. A Waldorf-iskolai életet

korántsem lehet világnézetileg semlegesnek ne-

vezni.

Találóan állapítja meg a Gnadaui Pedagógiai

Munkaközösség a „Waldorf-iskola - választási le-

hetőség?" c. állásfoglalásában: „A Waldorf-iskolá-

nak előnyei mellett nagy pedagógiai hátrányai is

vannak, amelyeket gyakran nem vesznek figye-

lembe. Az antropozófiai módon kialakított taní-

tás kétségkívül az 'antropozófiára készíti elő a

gyermekeket A Waldorf-iskola keresztyéni voltát

a gyermekek gyakran nem tudják megkülönböz-

tetni szüleik hitétől és az egyház vagy gyülekezet

hitvallásától, amelyhez tartoznak. Fennáll az a

veszély, hogy a gyermekek nyitottá válnak egy

ilyen egészen más hit - Rudolf Steiner antropo-

zófiája - iránt, anélkül, hogy a szülők ezt idejé-

ben észrevennék. A nyilvános iskola, noha szá-

mos tanára ateista, mégiscsak pluralista, és vi-

lágnézeti semlegességre kötelezett. A Waldorf-is-

kolában azonban a gyermek egy önmagában zárt

világnézettel és pedagógiával találkozik. Az ilyen

hatás itt sokkal erősebb, mint a nyilvános isko-

lában. Ezért tanulási nehézségekkel küzdő gyer-

mekeinket ne küldjük Waldorf-iskolába, hanem

25

képességeinek megfelelően válasszunk számukra

alkalmas nyilvános iskolai formát, még ha ez ki-

egészítő iskola is. Keresztyén szülők számára a

Waldorf-iskola (ugyanígy a Waldorf-óvoda) nem je-

lent választási lehetőséget. A nyilvános iskolák-

nak is megvannak a maguk problémái. A gyer-

mekeknek szükségük van a szülők és a keresz-

tyén gyülekezet segítő és éber kíséretére. Igazi le-

hetőségek a szabad keresztyén vagy szabad

evangéliumi iskolák, amelyek alapítását vagy

fenntartását elősegíteni és támogatni kellene."

Az antropozófiai gyógyászatban az embernek

látható-anyagi és! láthatatlan-érzékfolötti testre

való felosztása uralja a diagnózist és gyógyszere-

zést „Titokzatos erők" és „hierarchikus szellemi

lények" szólnak állítólag a táplálékon és a gyógy-

szereken keresztül az emberhez. Az anyagok

nem halottak, hanem egy „érzékfölötti szellemvi-

lág" által megelevenítettek, amely szellemvilág -

mintegy homeopata aktivizálás, hatványozás ál-

tal fölébresztve - a testben munkálkodik. Ide tar-

toznak a Weleda- és Wala-preparátumok. Weleda

volt a gyógyászat kelta-germán istennője.

Friedrich Husemann antropozófus írja „Az

emberkép, mint a gyógyászat alapja" c. könyvé-

ben: „Az orvosnak két képre van szüksége: egyre

az emberről, és egyre a kozmoszról, amelyek

olyan összefüggésben állnak egymással, hogyha

az emberkép betegség által megváltozik, akkor a

kozmosz képe, mint nyugvó háttér, megadja az

utalást a gyógyászati lehetőségre."

Az efféle asztrológikusan csengő hangok mel-

lett találunk itt mágikus praktikákat is az analó-

giavarázslás módja szerint. Steiner Rudolf kifejti

26

(„Mit nyerhet a gyógyászat a szellemtudományos

szemlélet által" c. könyvében): „Tegyük fel, hogy

gyógynövényeket keresünk. Tavasszal szedünk

enciánt. Az encián jó orvosság a diszpepsziára

(emésztési zavarokra). Ha tavasszal szedjük, ak-

kor - ha helyesen alkalmazzuk mint gyógyszert -

arra lesz hatással, ami kivált a fizikai és éteri

testből kiárad. Ha zavart a növekedésünk, zavar-

tak a táplálkozási erőink, akkor kifőzzük az enci-

ángyökereket, és a kifőzött anyagot alkalmazzuk,

hogy a táplálkozási erőket megjavítsuk és a za-

varokat leküzdjük. De ha olyan enciángyökere-

ket alkalmazunk, amelyet ősszel ástunk ki, ami-

kor az egész ericián leépülőben van, és azzá lesz,

amit az asztráltest az emberben munkál, akkor

semmi nem lesz a gyógyulásból, sőt erősödni

fognak az emésztési zavaraink. Ezért nem elég,

hogy bizonyos növényeket ismerünk, és meg

tudjuk mondani, hogy ilyen vagy olyan betegsé-

get gyógyítanak, hanem tudnunk kell azt is, mi-

kor szedjük azokat a növényeket, hogy valóban

gyógyszerként alkalmazhassuk őket.

így azután a természet egész életét át kell

tudnunk tekinnteni ahhoz, hogy a különlegesen

hatásos növényeket alkalmazhassuk... Tudnunk

kell tehát, amikor a preparátumokat elkészítjük,

hogy egészen más hatást érünk el, ha a növényt

ősszel gyűjtjük be és alkalmazzuk, mint ha ta-

vasszal gyűjtjük és alkalmazzuk. De az, amihez

itt egymástól elválasztott nagy időközökre van

szükség, az egészen kis időközökben is lehetsé-

ges. Amikor a gyógyászati eszközül szolgáló pre-

parátumokat elkészítjük, meg kell tanulnunk,

mit jelent enciánt május első hetében szedni, és

27

enciánt május utolsó hetében szedni. Mert amit

az ember huszonnégy óra leforgása alatt magá-

ban hordoz, a tavaszt, a nyarat, őszt és a telet,

az kívül a természetben 365 napra terjed ki. Az

ember számára 24 óra szükséges ahhoz, ami

kint a természetben 365 nap fejlődik ki.

Ebből látják, mit jelent a gyógyászatban az

antropozófiai elvek alkalmazása."

A Steiner által kifejtett biológiai-dinamikus

mezőgazdaságban az anyagok éppúgy a szellem

hordozói, mint ahogyan a föld és a kozmosz erő-

inek hordozói. Asztrológiai konstellációk (égites-

tek egymáshoz viszonyított helyzete) és alkimista

folyamatok bevonásával állítják elő a preparátu-

mokat, „dinamizálják'' őket: a kozmikus energia

bevonásával. Példa gyanánt szolgáljon két idézet

Steiner „Mezőgazdasági kurzus"-ából. Mezei poc-

kok ellen a következő „receptet" ajánlja.

„Amikor a Vénusz a Skorpió csillagképben áll,

akkor szerzünk egy mezei pocokbőrt, és eléget-

jük. Gondosan összeszedjük azt, ami a hamu

elégetése által most kifejlődik, egyáltalán ami az

eltűnő részekből lett - ...És abban, amit a tűz itt

megsemmisít, marad most vissza a negatív erő a

mezei pocok szaporodása ellen. Ha az ily módon

keletkezett port... szétszórjuk a földünkön -

amennyiben az elégetés valóban a Vénusz és a

Skorpió csillagkép együttállásakor történt -, akkor

a pockok kerülni fogják azt a folddaraboL"

A tehénszarvban levő trágyával kapcsolatban

azt mondja Steiner: „Azzal, hogy a tehénszarvat

a benne levő trágyával együtt elástuk, konzerv-

áltuk a tehénszarvban levő erőket, amelyeket a

tehén maga kifejtett, ugyanis visszasugározza

28

mindazt, ami megelevenítő és asztrális... És a te-

hénszarv trágyatartalma ezekkel az erőkkel...

belsőleg megelevenedik... Az egész élet konzerv-

álódik ebben a trágyában..."

Itt összekapcsolódik asztrológia, mágia és

analógiavarázslás.

A biológiai-dinamikus mezőgazdaságot a ma-

ga „Demeter-termékef-vel (Demeter volt a görö-

gök pogány termékenységi istennője) világosan

meg kell különböztetni az egyéb biológiai föld-

művelési módszerektől, amelyek nem alkalmaz-

nak ilyen okkult módszereket (pl. a biológiai-or-

ganikus vagy integrált gazdasági mód).

Végül az antropozófiai művészetben (pl. eurit-

mia és építészet) kifejezésre jutnak az érzékfölöt-

ti világok a beszéd, a mozdulat és az alakítás út-

ján.

Tapogatózó kérdező hangsúllyal kell figyel-

nünk a mássalhangzók, magánhangzók, a boly-

gók és állatkörök rezdüléseire önmagunkban,

hogy nyomára jussunk azoknak a szellemi erők-

nek és mozgásoknak, amelyek a föld és az ember

formagazdagáságt alkották... Az euritmia annak

a munkának lehetne a folytatója, amelyet a fel-

sőbbrendű lények az egyénen még annak szüle-

tése előtt, majd első életéveiben a test kialakítá-

sában, a járás, beszéd és gondolkodás elsajátítá-

sáért végeztek."

Az euritmiában és a steineri misztériumdrá-

mákban szabályos szellemtáncokat adtak elő.

Csak óvni tudok mindenkit az efféle antropo-

zófiai intézményektől és eljárásoktól. Még ha

olyasmit közvetítenek is, ami felszínesen jónak,

helyesnek és elbűvölőnek mutatkozik, akkor

29

ezen az elbüvölésen (varázsláson) keresztül betör

a sötétség hatalma. Nem hiába int bennünket a

Biblia, hogy a Sátán „világosság angyalának adja

ki magát" (2Kor 11,14). És aki azt hiszi, hogy él-

vezheti az antropozófia gyümölcseit a gyökértől

függetlenül, az megcsalja önmagát Aki a kisujjat

akarja, megkapja az egész kezet, amely öt meg-

ragadja, és többé nem ereszti el - hacsak a Ru-

dolf Steinertől való elfordulás és a Jézus Krisz-

tushoz való odafordulás által valóságos szabadu-

lás nem történik.

7. Antropozófia és New Age

A számos terület által, amelyre befolyást gyako-

rol, az antropozófia ideális belépő a New Age

gondolkodásmódjába. „New Age" azt jelenti: „Uj

korszak". Ezen a vízöntő asztrológiai korszakát

értik, amely felváltja a keresztyén-biblikus Halak

korszakát. Az antropozófia is ezt a korfelosztást

képviseli. A legfeltűnőbb párhuzam, a New Age

gondolkodásmódjával az önfelfokozás és az önis-

tenítés, amelyre az ember tudattágítás és látnoki

képesség által jut el. Steiner ezt az utat már a

századforduló körül propagálta. További párhu-

zamok: titkos, ezoterikus (okkult) tudás kijelen-

tése, amely a bibliái Ige fölé akar helyezkedni,

kozmikus világkép alkotása, a mikro- és makro-

kozmosz összeolvasztásával, új etikai (erkölcsi)

elvek megalkotása etikai individualizmus által,

érzékfölötti, okkult erők kifejtése, és mindenek-

fölött a vallások összeelegyítése. A „New Age" és

az „Antropozófia" c. könyveimben részletesebben

szóltam mindezekről, mint ahogy ezt itt tehetem.

Hadd idézzek itt csupán egy steineri megnyilat-

30

kozást a vallások összeelegyítéséröl. Az 1912. évi

bázeli Márk-ciklusban ez olvasható:

„Mi lesz majd akkor, ha a különböző vallási

rendszerek hívei megértik egymást, ha a keresz-

tyén ember azt mondja majd a buddhistának:

hiszek a te Buddhádban - és ha a buddhista azt

mondja majd a keresztyénnek: megértem a Gol-

gota misztériumát, úgy, ahogyan te magad meg-

érted -, mi következik be majd az emberiségre,

ha mindez általánossá lesz? Béke jön el az em-

berek számára, egymás vallásának kölcsönös el-

ismerése. És ennek el kell jönnie. És az antropo-

zófiai mozgalomnak a vallások ilyen kölcsönös

megragadásává kell lennie." - így Rudolf Steiner.

A Biblia apostolai és prófétái azonban mint

bálványimádást elvetik a vallások ilyen összele-

gyítését, amely megzavarja az Istennel való bé-

kességet, és ezzel lehetetlenné teszi a valóságos

földi békességet is. Egyedül az élő Isten a békes-

ség ura. Nem tűr meg „más isteneket" maga mel-

lett, ahogyan ezt az első parancsolat félreérthe-

tetlenül értésünkre adja (2Móz 20,3). Jézus

Krisztus pedig ezt mondja: „Én vagyok az út, az

igazság és az élet; senki nem mehet az Atyához,

csakis énáltalam" (Jn 14,6).

A New Age-mozgalom - és keretei között az

antropozófia - utat készít a vallások összelegyíté-

séhez és az egységes világvalláshoz, amelyek a

Jelenések 13 és 17 alapján csakis „antikrisztusi-

nak" mondhatók. Ez kritikám legmélyebb alapja.

De mi ma már tudhatjuk: Jézus Krisztus a

Győztes. Kereszthalálával a Golgotán legyőzte a

sátáni hatalmasságokat, amelyek végső, kétség-

beesett lázadásra gyülekeznek össze Isten ellen,

31

és akik sok-sok embert szeretnének magukkal a

mélységbe ragadni. És mi részesei lehetünk Jé-

zus győzelmének, ha mindvégig ragaszkodunk

Őhozzá és az Ő keresztjéhez, ha odaállunk véré-

nek megtisztító és megszabadító ereje alá.

Jézus Krisztus keresztje által el kell vetnünk

minden földöntúli dologra vonatkozó emberi-ön-

hatalmú megismerési törekvést. Nem az emberi

fölényes ismeret, mint a gnózis, a New Age és az

antropozófia, hanem az isteni kegyelem által ne-

künk ajándékozott hitbeli ismeret, a kereszt gya-

lázata az az út, amely a békességhez és az üd-

vösséghez vezet

Ezért Pál apostol szavaival fejezem be, ame-

lyek az első Korintusi levélben világosan - megle-

pően világosan - mondják el az antropozófia kri-

tikáját: „Én is, amikor megérkeztem hozzátok,

testvéreim, nem úgy érkeztem, mint aki ékesszó-

lás vagy bölcsesség fölényével hirdeti nektek az

Isten bizonyságtételét. Mert úgy határoztam,

hogy nem tudok közöttetek másról, csak Jézus

Krisztusról, róla is mint megfeszítettről. És én

erőtlenség, félelem és nagy rettegés között jelen-

tem meg nálatok. Beszédem és igehirdetésem

sem az emberi bölcsesség megejtő szavaival

hangzott hozzátok, hanem a Szellem bizonyító

erejével; hogy hitetek ne emberek bölcsességén

(görög: sophia anthropon = aniropozófiaJl, hanem

Isten erején nyugodjék" (lKor 2,1-5).

32

Vándor Péter

A WALDORF-PEDAGÓGIÁRÓL

Nagyon veszélyesnek tartom az okkultizmus fo-

kozódó jelenlétét a magyarországi iskolákban,

mind a nevelésben, mind az oktatásban. A hely-

zetet az teszi különösen súlyossá, hogy a legtöbb

esetben sem a pedagógus, sem a nebuló nem

tudja, hogy okkult jelenséggel van dolga, okkult

módszert alkalmaz, vagy alkalmaznak rajta. De

még ha tudja is, csak nagyon ritkán ismeri az

okkultizmus valódi hátterét, illetve annak lehet-

séges következményeit. Ezért eredetileg a szerin-

tem ezért felelős New Age mozgalom fokozódó be-

folyásáról és módszereinek sokszor rejtett „mel-

lékhatásairól" akartam írni, végül azonban jobb-

nak láttam egy ezzel kapcsolatban álló konkrét

irányzatról, a Waldorf-pedagógiáról írni;

Dolgozatom első felében szeretném - a korlá-

tozott terjedelem miatt természetesen csak rész-

ben - bemutatni az okkultizmus hatásmechaniz-

musát, következményeit illetve előfordulását az

antropozófiában és az erre épülő Waldorf-peda-

gógiában. Második felében az antropozófia filozó-

fiáját, annak gyakorlati kudarcát, illetve a lehet-

séges megoldást szeretném megmutatni. Mindezt

pedig néhány Rudolf Steiner-idézet fogja kiegé-

szíteni.

Az okkultizmus hatásmechanizmusa

Az okkultizmussal valami módon kapcsolatban

lévő emberek véleménye megoszlik arról milyen

erők működnek e dolgok hátterében. Vannak -

33

ezek rendszerint nem tapasztalták még szemé-

lyesen ezeknek az erőknek a valódiságát - akik

tudva esetekről, amikor egy-egy csalás leleplező-

dött mindenféle ilyen megnyilvánulást csalásnak

tartanak. Mások az emberben rejlő pszichikai

erők működésével (lásd Modersohn 89. o.), me-

gint mások szellemi lények (fénylények, ufók, is-

tenek stb.) munkájával, végül vannak, akik (leg-

inkább a spiritiszták és a spiritualisták között

elterjedt ez a nézet) meghalt emberek leikéinek,

illetve szellemeinek visszajárásával magyarázzák

az okkultizmus természetfölötti jelenségeit. Meg-

győződésem szerint az egyetlen valódi válasz az,

hogy e rejtett dolgok fő mozgatója a Sátán; Isten

és az ember fő ellensége, aki ezekkel a dolgokkal

romlásba és pusztulásba akarja dönteni az em-

bert. Jellemző „munkamódszerére", hogy szeret

titokban cselekedni, magát „elváltoztatni" (pl.: a

szolgálatában lévő démonok fénylényeknek,

ufóknak, vagy halottak leikéinek adják ki magu-

kat; vagy a mesmerizmus, ill. a homeopátia ese-

tében a „háttérben" maradnak, és így nemcsak

a beteg, de sokszor maga az orvos is azt hiszi sa-

ját pszichikai erejével gyógyította meg a beteget).

Az is egy sajátos jelenség, hogy nem kéri az em-

ber tudatos beleegyezését, hogy őt birtokba ve-

gye: feltétel nélküli engedelmességet kíván, de

nem mondja meg kinek a nevében. Hogy ezt ért-

hetőbbé tegyem: spiritiszta szeánszokon „alapkö-

vetelmény", hogy a szellem megidézése előtt min-

denkinek tudatosan „a semmire" kell gondolnia,

mintegy ki kell üríteni az agyát, minden akadályt

félre kell tenni a szellem elől. Mindegy hogy ma-

gában ki mit gondol erről a szellemről: pszichikai

34

erőnek tartja-e, vagy egy halott lelkének: tartsa,

aminek akarja, ettől még a szellem eljön; ha

azonban akár csak egy is van a körben, aki nem

„üresítette meg" magát, a szellem konkrétan

megmondja ki az, és amíg ez meg nem történik

nem hajlandó szóba állni a csoporttal. A tudatát

kikapcsolt ember így ennek az idegen hatalom-

nak (valójában a Sátánnak) az eszköze, illetve

fogja és játékszere lesz (ld. később, a következ-

mények bemutatásánál).

Erről a folyamatról Báumer a következőket ír-

ja (65-66. o.):

„Ilyenkor megváltozott tudati állapot áll elő,

amikor az ember nem teljesen ura önmagának,

az ember agya és teste fölött részben vagy teljes

egészében egy idegen szellem veszi át az ural-

mat Hogyan is kell elképzelnünk ezt a folyama-

tot? Sir John Ecclés, híres agykutató és Nobel-

díjas tudós az emberi agyat egy géphez hasonlí-

totta, amely általában egy bármilyen fajta szel-

lemmel működtethető. Ecetes nincs egyedül vé-

leményével. Kollégái, Wilder Penfield és Roger

Sperry újabb kutatásai ugyanebbe az irányba

mutatnak, eredményeik ellentmondanak a

materialista felfogásnak, amely szerint min-

den lelki-szellemi teljesítmény puszta agy-

funkció, és az agyban keletkezik és múlik el.

Az agy úgy viszonyul a szellemhez, mint a

hangszer a zenészhez. A zenész természetesen

nem tud játszani, ha a hangszer kettéválik

vagy tönkremegy, de nem ő maga a hangszer,

még csak nem is egy funkciója, hanem irányí-

tója és ura.

Hangszerén azonban egy másik zenész is

35

játszhat, ha sikerül neki a hangszer tulajdo-

nosát hidegre tenni." Ilyenkor „önkívületi álla-

potban az emberi szellem bénaságra van kár-

hoztatva. A transz tehát az idegen szellemtől

való megszállottság jelenségének alapfeltétele.

Hyen állapotban az ember olyan viselkedés-

módokra is képessé válik, amelyekre normális

állapotában képtelen lenne."

Josuran személyes példát említ (17. o.), ami-

kor egy középidős ember, aki jobbkezes volt és

éber állapotban igen gyengén rajzolt, festőmédi-

umként „majdnem teljes transz-állapotban, igen

gyorsan, nagy erővel, a bal kezével festett ...

Hangja, beszéde, temperamentuma, arckifejezése

változott aszerint, hogy melyik festőszemélyiség

működött benne." (Természetesen itt megint ar-

ról van szó, hogy melyiket utánozták a démonok.

- V.P.) Ugyanerre a jelenségre Modersohn egy

másik példát közöl (68. o.), amikor szellemek „a

különben gyenge testalkatú (valószínűleg női -

mivel a médiumok többsége nő - V.P.) médium

által oly erőt fejtettek ki, hogy ez vagdalózott ma-

ga körül, s négy férfitestvérnek kellett lefogni őt."

A médiumok igen sokszor egyáltalán nem tud-

ják, hogy mi történt velük vagy mit tettek amíg

transzban voltak.

Az okkultizmus következményei

Az „okkult" latin szó jelentését magyar szóval ne-

héz visszaadni. Jelent többek között titkosat, ti-

tokzatost, rejtettet, de azt is, hogy homályos, sőt:

lóJhataÜaiL Találó az okkultizmus jelenségére

használni: itt valóban Whatatlan szellemi erők

és hatalmak működnek, melyről a „beavatottak"

36

(spiritiszták, látók, varázslók, jósok, boszorká-

nyok, hipnotizőrök, természetgyógyászok stb.)

szívesen mondják hogy kívülállók számára érthe-

tetlen, titkos, a legtöbb esetben azonban - bár

ezt nem ismerik el - valódi háttere előttük is rej-

tett Mint az előbbi felsorolásból is kitűnik, az

okkultizmusnak rendkívül sok ága van a jöven-

dőmondástól és a kártyavetéstől a szuggesztión

és a hipnózison át a varázslásig, de számos pri-

mitív vallás (őskultusz, Sámánizmus stb.) és vi-

lágvallás (Hinduizmus, Buddhizmus, Sintoizmus

stb.) is teljesen át van itatva vele (lásd lKor

10,20), nem is beszélve arról, hogy a világszerte

egyre gyorsabban terjedő New Age mozgalomnak

is (igaz nem teljesen nyíltan, hanem félig-meddig

rejtve) a legfőbb ideológiája. Természetesen nem

tudjuk mindnek a következményeit példákkal

bemutatni, ezért álljon itt csak a számunkra

most legfontosabb: a spiritizmus következménye-

ire néhány példa.

Josuran említi (24-26. o.), hogy nemcsak a

(sokszor nyíltan sátánista) modern „kemény-

rock": a Hardrock és a Heavy Metál lehet démoni

ihletettségű, hanem komolyzene is. Egyik példa-

ként Róbert Schumannt (1810-1856), a német

romantikus zene megalapítóját említi. Schu-

mann rendkívüli tehetség volt; például (de itt sok

más dolgot is lehetne említeni) 24 éves korában

a lipcsei konzervatórium docense lett. Aztán elő-

ször 1853. április 24-én, majd később egyre

gyakrabban vesz részt asztaltáncoltatásban. És

az eredmény? Előbb a szellemek „csak" eszköz-

nek használják, és tőlük kapott ihletettséggel

íratják vele zenéjét (25. o. teteje), majd hamaro-

37

san pusztán játékszer lesz a kezükben és 1854

februárjában. (mindössze 10 hónappal az első

asztaltáncoltatás után!) megparancsolják neki,

hogy legyen öngyilkos. Igaz, hogy Schumannt

észreveszik és kihúzzák a rajnai hajósok a folyó-

ból, de két és fél évvel később egy elmegyógyinté-

zetben fejezi be életét. Modersohn is említ több

olyan esetet, amikor a spiritizmus vége a szelle-

mek tanácsára öngyilkosság (88-89. o.). Más

esetekben a következmény tisztátalan (igen

gyakran istenkáromló) gondolatok, illetve beszéd,

amelyeket sem gondolni, sem mondani nem akar

az áldozat (55. o.), démoni hatalmak zaklatása

(hangok, szagok, látomások), erőszakoskodása

(megrázzák, földre döntik áldozatukat) (55. o.),

depresszió, békétlenség, félelem.

Egyéb, nem kevésbé súlyos következménye,

hogy a kereső lélek hiába akar őszintén megtér-

ni; képtelen lesz rá. Van, mikor mintha valami

elhomályosítaná az értelmét, nem érti meg az

evangéliumot, sokszor még akkor sem, ha azt

már többször hallotta. Más esetben mintha vala-

milyen hatalom erővel befogná a száját, nem tud

megszólalni, vagy úgy gondolja, hogy neki már

nem lehet megbocsátani. Hasonló példáról Mo-

dersohn is beszámol (12-13. o.).

Okkultizmus az antropozófiában és a Wal-

dorf-pedagógiában

Rudolf Steiner - az antropozófia és a Waldorf-pe-

dagógia atyja - 1861. február 27-én született.

Szülei katolikusok, de mivel apja egyben „sza-

badgondolkodó" is Steiner nem kerül különöseb-

ben közel a hivatalos egyházhoz, de az istentisz-

38

teleti kultusz mély benyomást gyakorol rá (Gra-

tenau 50. o.). Már fiatalon érdeklődik az anyagi

dolgok mögötti világ iránt. Később Kant filozófiá-

jával, majd évekig Goethével foglalkozik. 1889

körül kerül kapcsolatba a Heléna Petrovna Bla-

vatsky (a New Age mozgalom egyik legfőbb ideo-

lógusa) és Henry Steel Olcott ezredes által 1875-

ben alapított „Teozófiai Társaság"-gal (Theoso-

phischen Gesellschaft). 1913-ban szakít a Teozó-

fiai Társaság akkori elnöknőjével Annié Besant-

tal, kizárják a társaságból, és megalapítja az

„Antropozófiai Társaság"-ot (Antroposophischen

Gesellschaft). Ettől kezdve 1925-ben bekövetke-

zett haláláig szinte megszakítás nélkül előadáso-

kat tart, irodalmi tevékenységet folytat (kidolgoz-

za az antropozófiát), illetve többek között a Wal-

dorf-iskolát is megszervezi (Gratenau 51., illetve

Hahn 21. és 26-29. oldalak). .Hogy a Waldorf-pe-

dagógia mennyire az antropozófiára és annak

emberképére épül már a kezdetektől fogva, mu-

tatja például, hogy a kezdetek kezdetén, még az

iskola megalakulása előtt, 1919 augusztusában

Steiner „nagy bevezető kurzus"-t tartott a majda-

ni „első Szabad Waldorf-iskola tanári karának" az

antropozófia emberképéről, „ami teljesen új kiin-

dulási pontokat nyújt a gyermek és a fiatal em-

ber minden fejlődési periódusaira" (Hahn 27. o.).

Az igazsághoz azonban az is hozzátartozik, hogy

bár a különböző antropozófiai társaságok ma is

igyekeznek befolyást gyakorolni a Waldorf-isko-

lákra, ez egyre kevésbé sikerül nekik. Egy.csaló-

dott antropozófus beszámolt nekem a berkeken

belüli vitákról azok között, akik az antropozófiát

továbbra is szeretnék a Waldorf-iskolákba bevin-

39

ni és ellenlábasaik között, akik a Waldorf-iskolát

pusztán egy „szabadelvű" iskolává szeretnék for-

málni. A világméretű (és a magyarországi) ten-

dencia a második csoport rohamos (és talán végle-

ges) megerősödését mutatja. Ennek ellenére le-

hetnek olyan iskolák, ahol az antropozófia rejtet-

ten (okkult!) igen erős befolyással bír, mondjuk

úgy, hogy a tanárok magas szinten álló antropo-

zófusok.

Más részről viszont az egész antropozófia ren-

geteg okkult elemet tartalmaz (Gratenau 54. o.),

mint például hit a karmában, a reinkarnáció-

ban, és a panteizmusban (Gratenau 55. o.). Fon-

tos dolgot mond ezzel kapcsolatban Gratenau

(98-99. o.):

Steiner maga is utal rá, hogy a titkos tanít-

vány (a magas fokon álló, „haladó" antropozófus

- V.P.), ha belép ebbe a világba (az érzékíolötti

világba - V.P.), démoni hatalmakkal kerül kap-

csolatba..." majd Steiner „Hogyan szerezhetünk

ismereteket a magasabb világokról?" című mun-

kájából idéz (sajnos oldalszámot nem ad meg):

„...ezért az ilyen dolgokkal foglalkozó iratok-

ban sokat olvashatunk azokról a veszélyekről,

amelyek a magasabb világokba való felszállás-

sal kapcsolatosak. Ezeknek a veszélyeknek az

ábrázolása alkalmas arra; hogy a félénkebb

lelkeket megborzongassa, amikor föltekinte-

nek erre a magasabb életre."

„Az ember megismeri az életet minden oldalról

fenyegető, borzalmas hatalmakat."

„Mert fizikai érzékeink igen jótékony szolgála-

tot végeznek akkor, amikor nem engednek be-

tekinteni minket a magasabb valóságba. Elta-

40

karnak előlünk olyan dolgokat, amelyeket ha

előkészületlenül megpillantanánk, látásukat

nem bírnánk elviselni."

„Borzalmas, kísérteties lény áll a tanítvány

előtt."

Az antropozófia emberképe sem kevésbé ok-

kult ihletésű. Eszerint az embert négy rész al-

kotja: a fizikai, az éteri és az asztráltest, vala-

mint az „én" (Gratenaü 55. o.) ezek a meglehető-

sen zavaros fogalmak ugyancsak zavaros törté-

néseket szenvednek el, amikre most nem szük-

séges kitérni (Gratenaü ír ezekről az 55-57. olda-

lakon), egy dolog azonban említésre méltó: az

egész emberkép alapját képezi az okkult antro-

pozófiai reinkarnáció-elméletnek.

A fentiekből látszik, hogy az antropozófia, il-

letve a részben annak emberképére épülő Wal-

dorf-pedagógia jelentős mértékben át van itatva

okkult elemekkel, ami azonban sok (nem antro-

pozófus) Waldorf-tanító és diák előtt rejtett De

még akik tisztában is vannak ezzel valószínűleg

azok sem ismerik a lehetséges mellékhatásokat

és következményeket.

Az antropozófia filozófiájának kudarca

a gyakorlatban

Mind erről, mind pedig a megoldásról Christiane

Gratenaü példája kapcsán szeretnék írni (66-86.

oldal). Gratenaü fiatalon kerül először kapcsolatba

az antropozófiával, majd 17 éves korában hosszú

időre szakít vele. Tanítónő lesz, majd válása után

otthagyva állását pszichológia szakra jelentkezik

(és felvételt is nyer), azonban egyre inkább társa-

dalmi kérdések érdeklik. így kerül kapcsolatba a

41

„Társadalom szerkezetének hármas tagolódása" el-

mélettel, amiről mikor megtudja, hogy Rudolf Stei-

nertől származik, majdnem otthagyja az egészet

Később azonban mégis úgy dönt, hogy megpróbál

részt venni ennek az elméletnek a gyakorlati meg-

valósításában és így elkerül egy négy nőből és két

férfiből álló, atropozófiai alapokra épülő kis közös-

ségbe, Wasserburgba, amit egy 62 éves „tanító"

vezet. Az időt Rudolf Steiner műveinek tanul-

mányozásával illetve az általa ajánlott gyakorla-

tok (többé-kevésbé következetes) végzésével töl-

tik. A csoportban felmerülő konfliktusokat meg-

beszéléssel, ill. Steiner „Hogyan szerezhetünk is-

mereteket a magasabb világokról?" c. műve se-

$tségével próbálják megoldani. Gratenau ezt az

időszakot a következőképp mutatja be (73. o.):

„Tulajdonképpen mindnyájan el akartuk vé-

gezni mindazokat a gyakorlatokat, amelyeket

Steiner a «Magasabb világok ismerete* c.

könyvében ajánl. Itt volt pl. a «visszatekintés

az eltelt napra*, melynek az lett volna a ren-

deltetése, hogy bizonyos távolságból szemlél-

jük önmagunkat, mint valami idegent A

szubjektív érzésektől függetlenül azután meg

lehetne különböztetni a lényegeset a lényegte-

lentől. Ez azonban leírhatatlanul nehéz volt,

és egyre növekvő problémáim mellett - 1978-

ban született egy fiam, de még a terhesség

idején el kellett válnom a gyermek apjától -

szinte képtelen voltam a napjaimra visszate-

kinteni - mintegy hátulról előre - anélkül,

hogy e «koncentrációs ficam* közben rettentő-

en nyomorultul ne éreztem volna magamat.

Mindig fennakadtam a késő délutáni órákon,

42

és a csőd és az elégtelenség állandó érzése ki-

sért. Pedig annyira szerettem volna „feljebb

kerülni", tanulni gyakori kudarcaimból, hibá-

imból és csődjeimből és magammal boldogul-

ni. Hiszen nem akartam mindig egyformán

csődöt mondani.

Noha, vagy éppen azért, mert ezeket a gyakor-

latokat soha nem végeztem el helyesen, ra-

gaszkodtam éven át hitemhez, hogy jellemem-

nek megjavulása bennük rejlik. »Ha ezeket a

gyakorlatokat egyszer valóban helyesen végig

tudnám csinálni, akkor egészen bizonyos,

hogy megjavulnék.* Csak jóval később jöttem

rá, hogy ez a hit illúzió volt

A csoport többi tagjai is így érezhették magu-

kat. Mindnyájan nagyon igyekeztek, de senki

sem tudta valóban, következetesen és önálló-

an a gyakorlatokat véghezvinni, kivéve talán

tanítónkat és az egyik idősebb asszonyt. En-

nek ellenére meg voltunk győződve, hogy igen

közel vagyunk az antropozófiához, és mások

előtt is ezt állítottuk."

Fokozatosan egész életét, minden gondolatát az

antropozófia hatja át, minden tettét azon méri le:

„Steiner áttekinthetetlen művet hagyott maga

után. Az emberi élet minden területével kap-

csolatban olyan gondolatokat fejt ki, amelyek

sok szempontból egészen újnak tűnnek. Az

olvasót már az is teljesen igénybe veszi, hogy

gondolatainak, állításainak, érveinek, magya-

rázatainak áradatát egyszerűen felfogja (még-

pedig «előítélettől mentesen», ahogy Steiner

ezt megköveteli), azután megértse és magában

elrendezze. Ellenkező gondolati tevékenységre

43

nem marad idő. Az olvasó egyszerűen nem jut

hozzá, hogy megkérdezze: mi szól mindezek

ellen? Láthatjuk-e mindezt más szemszögből

is? Hogyan kell értenünk ezt a nagyon általá-

nos megfogalmazást?

Steiner maga minden «szellemi témát* több ol-

dalról világit meg. Már gondolatainak kifejtése

közben elébe megy a lehetséges ellenvetések-

nek, és megcáfolja azokat. Az előre látott el-

lenvetésekkel kapcsolatos fejtegetései azután

ismét csak olyan számosak és bonyolultak,

hogy az olvasónak az a benyomása, csak a tö-

redékét tudja és érti mindannak, amit Steiner

tud és ért." Ezen felül „...már gyakran köny-

veinek bevezetésében védelmezi tanításait ez-

zel az utalással: Aki úgy véli, hogy amit írok té-

ves, hamis, az még nem értette meg, az még

nem gondolkodik helyesen, annak gondolkodá-

sa még «régies*. Ez azt jelenti, hogy bárki csak

akkor kritizálhatja, ha az egész tanítását meg-

értette: az átfogó megértés azonban a közönsé-

ges ember számára csak a reinkarnáció által

válik lehetővé, azaz több élet után." (74-75. o.)

Ennek az lett az eredménye, hogy: „lelkemben

teljesen összetörtén és felbolydultan ott kellett

hagynom Wasserburgot és vissza kellett térnem

- kétéves fiammal a karomon - Brémába." Csa-

ládja és barátai támogatása nyomán élete külső-

leg bizonyos mértékig megszilárdul, de ennek el-

lenére belsőleg még mindig üresnek érzi magát:

„Csak abban láttam kiutat, hogy végre egé-

szen komolyan és minden következményt vál-

lalva elkezdek foglalkozni Steiner műveivel.

Végülis „A magasabb világok ismerete" c.

44

könyvében rejlett jellemem megváltoztatásá-

nak kulcsa, hogy ne jussak újra meg újra

zsákutcába és ne mondjak csődöt minden-

ben." (76. o.)

Újra el akarja kezdeni a gyakorlatokat, azon-

ban ezekkel sem megy sokra. Kezd belefáradni a

folytonos eredménytelen erőlködésbe:

„egyre inkább fölismertem és nyomasztóan

éreztem, mily nagy volt a bűn, amelyet már

most magamra vettem. Mennyi vétket kellene

csupán ebből az életből az elkövetkezőben le-

vezekelnem! Remélhetem-e egyáltalán, hogy

inkarnációimnak vége szakad majd, amikor

csak ebben az életemben, amelyben ún. „jó

házból" való leánynak minden lehetőségem

megvolt a szellemi fejlődéshez, mégis oly sok

mindent rosszul csináltam, annyi bűnt ma-

gamra halmoztam? Ha most, a legkedvezőbb

körülmények között is oly sok mindent elron-

tottam - hiszen csődjeim mindig másokat is

sújtottak -, hogyan csökkenhet bármikor is

vétkeim terhe?" (76-77. o.)

A lehetséges megoldás

Ilyen állapotban találkozik egy volt osztálytárs-

nőjével, aki előtt nyíltan feltárja állapotát, vívó-

dásait Osztálytársnője - hívő keresztyén lévén -

beszél neki arról, hogy hogyan segít neki a min-

dennapokban Jézus Krisztus, és Gratenau el is

fogadja meghívását egy keresztyén „vendégkonfe-

renciára". Benyomásairól így ír (81. o.):

„A konferencián igen mély benyomást tett

rám, hogy férfiak is felálltak és nyíltan beszél-

tek személyes bűneikről. Ez legkevésbé sem

45

hatott kínosan. Az ember érezte, hogy mind-

ezek már megharcolt, feldolgozott, meggyó-

gyult dolgok. Néven is nevezték bűneiket.

Nem általánosítottak, hogy «persze, minden

ember bűnös«. Idáig ilyen nyíltságot kizárólag

nőknél éltem át.

Mindez bizonyos mértékig meghittnek tűnt

számomra. Ez teljesen megfelelt annak, amit

Wasserburgban akartunk. Meg akartuk ta-

nulni elfogadni önmagunkat és egymást, hi-

báinkkal együtt, semmit sem szépítve, min-

dent őszintén megvallva, s ugyanakkor nem

vergődve önvád és kétségek között. Meg akar-

tuk tanulni egymást bírálni, társainkat hibá-

ikra figyelmeztetni, szerető, segítőkész módon.

Ez a cél elérendőnek és helyesnek látszott

számomra. De miért nem tudtam azután en-

nek ellenére a rólam szóló igazságot elhordozni?

A konferencia idején úgy tűnt megtaláltam

ennek a fokozatos süllyedésnek az okát. Ben-

nünk embrekben nincs olyan saját erőforrás,

amely felülmúlná saját lehetőségeinket, és Jé-

zus Krisztussal való közvetlen kapcsolat nél-

kül egyáltalán nem vagyunk abban a helyzet-

ben, hogy hibáinkkal és sértő magatartásunk-

kal scyát hibáinknak megfelelően kölcsönösen

befogadjuk egymást."

„Megértettem, hogy csakis úgy nézhetek

szembe őszintén és becsületesen bűneimmel,

ha tudom, hogy van számomra bocsánat,

mégpedig valóban megtapasztalható, a bűn

terhét eltávolító szabadítás, bűnbocsánat."

46

„Végre megértettem, mit jelent: Jézus Krisztus

azért halt meg a kereszten, hogy bűneink bo-

csánatot nyerjenek. Végre megértettem, hogy

nekem és nekünk, és minden embernek végső

szüksége volt egy ilyen áldozatra. Az ígéret,

amelyet itt kaptam, így szólt: Ha Jézushoz

fordulok bűneimmel, valamennyi csődömmel,

akkor Ő megbocsát és meggyógyít. Ha ebben

hiszek, akkor mag fogom tapasztalni, hogy

egész életérzésem is megváltozik." (79-80. o.)

Majd így folytatja:

„A pszichológiából és a pszichoterápiából tud-

tam, hogy az elnyomott bűntudat megbetegíti

az embert, depressziót, gyomorfekélyt okoz-

hat. De miért nyomjuk el a bűntudatot? Azt

hiszem, azért, mert nem vagyunk képesek el-

viselni a tudatot, hogy bűnösök vagyunk. Mi-

ért nem tudjuk elviselni? Ennek oka valószí-

nűleg az, hogy a materialista gondolkodású

ember, aki Isten nélkül él, nem ismer - hadd

mondjam ezúttal így - egy legfelső abszolút jó

fórumot, amelytől bűnbocsánatot nyerhet. Be-

vallott bűne agyonnyomná őt. Ezért inkább

félreteszi az útból, kénytelen elnyomni, önma-

ga és a világ elől is gondosan rejtegetni azt a

tényt, hogy ő nem bűntelen."

„Az én helyzetem is az volt, hogy a magam

erejéből már semmi sem megy. Ha Jézus

Krisztus azt mondja: «Nélkülem semmit sem

tudtok cselekedni.* (János evangéliuma, 15.

rész, 5. vers), és én hiszek neki, akkor ebből

semmi más nem következhet, minthogy üres

kezekkel kell, hogy megállják előtte."

47

„Egyszerűen le sem tudom írni, milyen üdítő

volt, a szó valódi értelmében véve, hogy ma-

gam előtt láthattam Jézus Krisztus követésé-

nek ezt a világos, egyenes útját. Nem kellett

többé aggódnom amiatt, hogy a sokféle «igaz-

ságot kereső» mozgalom valamelyikében el-

mulasztom az igazság egy kis részletét - nem

kellett már keresgélnem és próbálkoznom. Az

Úr Jézus mondja: »Én vagyok az út, az igaz-

ság és az élet« (János evangéliuma 14. rész, 6.

vers). Ha pedig ez igaz, akkor út, igazság és

élet nem lehet másban, sem a buddhizmus-

ban, sem az iszlámban, sem a transzcendens

meditációban, sem a csoportdmamikában, sem

pedig az antropozófiában." (81-82. és 84. o.)

Összefoglalás

A Waldorf-pedagógusok szinte kivétel nélkül jó

szándékú, humanista emberek. Ezt nem lehet,

de nem is akarom elvitatni. írásommal pusztán

arra szeretnék rámutatni, hogy milyen erők (ok-

kult) hatnak az antropozófiában és bizonyos fo-

kig (ha ritkán is) a Waldorf-iskolákban, illetve,

hogy az egész ideológiája eltávolít a minden em-

ber számára egyetlen megoldástól: az élő és fel-

támadott Úr Jézus Krisztustól.

* * *

Felhasznált irodalom

Modersohn Ernő: Az ördög igézetében; Evangéliumi Kiadó

Rudi Josuran: A spiritizmus fertőjében; Evangéliumi Kiadó

Christiane Gratenau: Rudolf Steinertől Jézus Krisztusig;

Evangéliumi Kiadó

U. Báumer: Csak a lelkedet akarjuk!; Evangéliumi Kiadó

Herbert Hahn: Élményünk: Rudolf Steinen Magyar Ant-

ropozófiai Társaság (kézirat)

48

Az EVANGÉLIUMI KIADÓ

1998-ban megjelent könyvei

Sátán - az ellenség taktikája

A szent sátor szimbólumai

Isten imádata

Bibliai etika

Ülni, járni, állni 1

Á szolgáló .testvér J

A zárba illő kulcs - 2. kötet

Isten mindent olyan szépnek alkotott

Cosmades, Th.:

Fruchtenbaum, A.:

A jó vetés'

Barend, I.:

Heiner, W.:

Kovács Zsolt:

Dr. Erdélyi Judit:

White, R:

Gossweiler, A.:

Morris, H.:

Holzhausen, A.:

Müncher, W.:

Campell, R. K.:

Brinke, G.:

Gibbs, A.:

Chambers, O.:

Nee, W.:

Gitt, W.:

Wilder-Smith Prof.:

Liebi, R.:

Roy K.:

Gooding Prof.:

Glashouwer, W. J. J.:

Müller-Bohn, J.: .

König, E:

Scheunemann, V.+G.:

Peters, B.:

Gitt, W.:

Schrupp, E.:

Tóth Eszter:

Briem, Chr.:

Gassmann, L.:

Maharaj, R.-Hunt, D.:

Izmáéi és fiai

A három messiási csoda

Kimerem a tengert

Miért éppen Jézus Krisztus?

1914 - beteljesedett prófécia?

Ajtónyitás: vajon kinek?

A buyufa alatt - 2. kiadás

Ezékiel próféta

Jób csodálatos beszámolója

Bepillantás a bibliafordítás műhelyébe

Teremtés és bűneset 1

Kezdetben volt az információ

Aki gondolkozik, annak hinnie kell

Szavahihető-e a Biblia?

Az idegen szolgalegény

Krisztus iskolájában

így keletkezett a keresztyénség

S.O.S. - Titanic 1

Van-e olajad? J 2. kiadás

Boldogság és hűség egy életen át

Sem diktatúra, sem demokrácia

Ha az állatok beszélni tudnának - 2. kiadás

Izrael és a Messiás

Egyedül

Istennel a pusztában 1

Istentől eltaszítottan? J

Jehova Tanúi

Egy guru halála - 2. kiadás

Table of Contents

Az antropozófia - keresztyén szemmel - Okkultizmus, antropozó, Waldorf-pedagógia